Anterior în "Project Blue Book" :
Vreau ca Project Blue Book
să închidă oficial incidentul Roswell.
Fugi !
Dacă pui Blue Book în postura asta şi ei dau greş,
nu doar ei îşi vor pierde slujbele.
Cineva ne-a lăsat un mesaj.
Mâine la ora 9:00 A.M., voi arăta lumii dovada
a ceea ce s-a întâmplat cu adevărat la Roswell, New Mexico.
Da, de fapt, am sunat ca să anulez.
Sunt plecat din oraş pentru câteva zile.
Nu sta plecat prea mult.
Îmi lipseşti.
Au fost două prăbuşiri separate.
Am recuperat rămăşiţele,
care sunt îngropate sub un mare pom uscat pe terenul meu.
Ce e asta ?
Porniţi motoarele şi mişcaţi-vă.
Vreau locul prăbuşirii complet izolat.
D-le, da, d-le !
D-le, care e situaţia ?
Ceva s-a prăbuşit. Iarăşi ?
În mijlocul oraşului.
Toată strada e în flăcări.
Mişcaţi-vă.
Să mergem.
- Doc ?
Ştii la fel de multe ca mine.
Aduceţi nişte lumini şi stabiliţi un perimetru.
18-m radius, 2-oameni de pază,
şi să verificăm clădirile astea.
Să nu se apropie nimeni de chestia aia.
Profesore, Ce sugestii ...
Profesore.
Profesore ! - E ok.
Ştiu ce este. - Doc.
- Staţi înapoi.
Staţi înapoi. E pentru siguranţa voastră.
- Duncan.
- Bună, generale.
- Duncan şi-a asumat responsibilitatea
pentru întreaga cascadorie, scrisoarea,
întreaga poveste. - Poftiţi, d-le.
- Să pui la cale toate astea şi să te predai
înainte de ora-limită n-are niciun sens.
- El nu vrea asta, nu încă.
Te-a adus aici pentru un motiv, generalee.
Orice ar face, n-a terminat încă.
-Acum e în arestul meu.
Crede-mă. E terminat.
Duncan Booker.
A trecut ceva timp, nu ?
Conform dosarului, ai fost un instigator
încă de atunci.
- Asta cred Forţele Aeriene despre mine ?
- Răspândirea minciunilor, încercare de a crea panică,
am uitat ceva ?
- Tu ?
Ai omis mai multe, generale.
Nu te mai prosti.
- Ce anume a omis ?
Motivul pentru care ai creat acest haos ...
aş vrea să-l cunosc. - Doc.
- Generale, publicul va dori să ştie
despre ce a fost vorba.
Dacă auzim povestea avem cum s-o contrazicem.
Are sens, din punct de vedere strategic.
Presupun că ai o poveste de spus.
- Ok, Duncan. Delectează-ne.
- Când ai apărut
s-o vezi pe Judy şi pe mine şi ne-ai întrebat ce am văzut,
am crezut că trebuie să spunem adevărul.
- Semnează.
- Semnează. La dracu', semneaz-o ! - Ia-o din faţa mea !
Am făcut-o. Fiecare amănunt.
- O să ne omoare, Duncan ! Semnează !
- Nu ne vor ucide. Totul e o vrăjeală.
Mi-ai spus ...
să nu repet niciodată povestea.
- Şi dacă o voi face, vor fi consecinţe ...
când am întrebat de ce.
- Semnează !
- De ce voi fi pedepsit ... - Luaţi-o.
- Doar pentru că spun lumii ce am văzut ?
Atunci ...
Las-o în pace !
Lucrurile au luat o altă întorsătură.
Îţi aminteşti, generale ?
- Ştii ce îmi amintesc ?
Îmi amintesc că ai semnat o declaraţie
precum că ceea ce ai văzut a fost un balon meteo.
Aşa că, fă-mi o favoare ...
Şi lasă prostiile pentru că fiecare cuvânt
care-ţi iese din gură e o minciună.
- Ia-i pus pe toţi din D.C. să semneze acelaşi lucru ?
Aţi fost amândoi acolo, nu ?
când farfuriile zburătoare au trecut pe deasupra capitoliului ?
Vezi, în acel week-end te-am văzut la TV, şi m-am gândit,
"Ticălosul iar o face ..."
"ruinând vieţile altor oameni."
Nu puteam să mai înghit şi asta.
- Deci, aici e vorba despre răzbunare ?
- Aici e vorba despre aflarea adevărului de către oameni !
Dacă lucrurile astea chiar există ...
vreau să mă asigur că alţii ca mine
nu sunt puşi la pământ pentru asta,
pentru că lumea trebuie să ştie ce se întâmplă.
- Am terminat aici.
- Încă mai o bucată din OZN !
Da.
Poate am făcut scamatoriile alea ca să-ţi atrag atenţia,
dar partea despre dovadă,
este adevărată.
- Asta e ceea ce vrei să arăţi
lumii întregi mâine dimineaţă ?
- Da, decât dacă generalul nu apare la TV, spunând adevărul
despre ceea ce s-a întâmplat cu adevărat la Roswell.
Vezi, planul deja e pus în mişcare.
Îţi dau o şansă să spui adevărul
şi să faci ce trebuie.
Oricum, adevărul va ieşi la iveală.
- Ţi-am spus că oamenii din oraşul ăsta sunt nebuni.
- Ce facem cu el ?
- Căutaţi în casa lui.
- După ce ? - Oh, nu ştiu, profesore.
Poate-l ascunde pe Moş Crăciun în pod.
Duceţi-vă la casa lui
şi raportaţi-mi ce găsiţi.
Mai avem câteva ore ca să oprim asta.
Căutaţi absolut peste tot.
Aţi înţeles ?
- Poţi să termini cu asta, te rog ? - Ce fac ?
- Creierul tău lucrează la capacitatea maximă.
Te aud cum gândeşti.
Omul a construit un altar în casa sa.
A aruncat o farfurie zburătoare în mijlocul oraşului.
E nebun. - Ştii ce e nebunesc ?
Forţele Aeriene plătesc oameni ca să păstreze tăcerea,
iar pe urmă îi bat, dacă n-o fac.
Asta e nebunie.
- Aici facem dreapta.
Ce faci ? Harding ne-a dat un ordin.
- Îţi poate da ţie un ordin. Eu sunt civil.
Nu trebuie să-l ascult. - Opreşte maşina.
Doc.
Opreşte maşina.
Grozav.
Doc. Ce faci ?
- Trebuie să descoperim
ce s-a întâmplat cu adevărat aici, aseară.
- Booker a mărturist că totul a fost o scamatorie.
- Da, nu prăbuşirea de acum 6 ani.
- Harding a confirmat că a fost o muşamalizare.
Ai uitat ? Proiectul Mogul ?
- Dacă eşti sub ordin, atunci, chiar te rog, du-te.
Nu te opresc.
Dar casa lui Stewart, e chiar acolo,
şi vreau să-i verific povestea.
- Despre extratereştri ?
Pe proprietatea sa ?
Nu eşti prea bun la asta, ştii ...
cu lucratul sub acoperire.
Harding ne aşteaptă la Booker.
Dacă nu apărem - Ne ia 20 minute ...
dacă mă ajuţi.
20 minute ca să aflăm adevărul.
- Ce a spus ?
- Un copac uscat pe dealul de lângă casă.
- Am terminat cu săpatul gropilor, Doc.
- Sapă în continuare.
- E ridicol.
Stai aşa.
E ceva aici.
Ajută-mă.
- Ce e asta ?
Nu se poate aşa ceva.
- Jim ...
- Spune-mi că ai găsit ceva la casa lui Booker.
Mult nimic.
- Ai căutat peste tot ?
- Am putea să-i dăm foc,
şi să săpăm prin toată fundaţia
dacă asta te mulţumeşte.
- S-a predat singur.
Ştia că vom percheziţiona casa.
- Îşi bate joc de noi.
- A făcut-o tot timpul.
- Trebuie să vorbesc cu căpitanul.
- Quinn ? De ce ? N-a fost acolo.
Cel puţin nu până am plecat eu. Trebuia să fie ?
- O să trezeşti morţii.
- Ha, ha. Foarte amuzant.
- De fapt, chiar este.
Bună. Scuze pentru ora înaintată.
Sunt dr. Allen Hynek. El e căpitanul Michael Quinn.
- Forţele Aeriene ale Statelor Unite.
- Avem un fel de urgenţă,
şi am avea nevoie să folosim facilităţile tale.
A murit cineva ? - Da.
Numai că nu ştim cine.
- Stai jos.
Ştii, acum 6 ani, am adus 200 de oameni aici.
Am verificat fiecare centimetru pătrat din deşert.
Am scos metal din copaci,
de sub pietre,
din locuri unde nici nu te-ai fi gândit.
Am găsit şi un cal care a înghiţit ceva.
când am terminat,
i-am pus s-o ia de la început.
Chiar te aştepţi ca eu să cred
că am ratat ceva ?
- Vei afla mâine dimineaţă.
- Eşti ok ?
Hei.
Vreau să ştii că nu-mi face plăcere,
dar trebuie să înţelegi care-i miza aici.
Aşa că, te mai întreb odată.
Unde este ?
Unde e ?
- Ok. Îţi spun.
Mai întâi îmi scrii un cec.
Deci, toate astea sunt pentru bani ?
- Mike Connors a primit o maşină nou-nouţă
la două zile după ce şi-a schimbat declaraţia.
Jumătate din Roswell primeşte bani ca să păstreze tăcerea.
Vreau partea mea.
- Dă-i drumul.
Deci, încercarea asta de a mă face de râs
sau de a dezvălui adevărul ...
- M-ai rănit atunci.
Ai distrus oraşul ăsta.
- Îmi pare rău, fiule.
Sincer.
Să zicem că te plătesc.
Cum pot fi sigur că nu vei mai repeta asta ?
- Am o idee despre asta.
Ceva care ...
să te liniştească.
- De unde aveţi rămăşiţele ?
- E clasificat.
- Cu siguranţă nu sunt umane.
- Eşti sigur ?
- Mă ocup doar de morţi, nu sunt doctor.
Nu prea fac asta.
Mai spuneţi-mi odată despre ce e vorba.
- Ai auzit vreodată de proiectul Blue Book ?
- E un program al Forţelelor Aeriene care investighează OZN-uri.
Nu am încredere în Forţele Aeriene.
- Nici noi nu avem. Nu lucrăm pentru ei.
Noi lucrăm pentru voi, oamenii.
De aceea suntem aici ...
ca să descoperim ce s-a întâmplat, într-adevăr, aici
în Roswell acum 6 ani.
- De aceea e toată agitaţia asta ?
Punctele de control şi restul ?
- Aşa este.
Da, cineva răspândeşte multe minciuni.
Şi noi facem tot ce putem pentru a afla adevărul.
- Îmi place asta.
- Ştii, poate dacă ne spui ce ştii ...
poţi deveni un erou.
- Astea sunt rămăşiţele acelor creaturi care ...
pilotau nava ?
- Pilotau nava ?
- Da.
Au fost 5.
- Cinci ce ?
- Ştiţi voi ...
Extratereştri.
- Şi cum de ştii asta ?
- Pentru că în acea noapte, am primit un telefon.
Bună ?
Baza mă întreba dacă am 5 sicrie pentru copii
disponibile imediat pentru livrare.
Te întrebi ...
pentru ce are o bază militară nevoie de
5 sicrie de dimensiune redusă ?
- Şi cum ai ajuns la bază în noaptea aceea ?
- Eu sunt şi şoferul ambulanţei din Roswell.
Unul dintre căpitani a avut un accident de motocicletă,
aşa că, l-am dus eu.
Când am ajuns acolo, era o activitate febrilă,
de parcă am fi fost atacaţi.
Am întrebat ce se întâmplă.
Nimeni nu vorbea cu mine.
Aşa că, m-am dus să caut pe cineva care s-o facă.
Am întâlnit o infirmieră. Mi-a spus ...
- Trebuie să pleci, altfel te vor băga în închisoare.
- Am înţeles, d-le !
- Şi ce se întâmpla acolo ?
- Din ceea ce am putut vedea ...
Arăta ca o autopsie pe un extraterestru.
- Nu ştiu, Doc.
O relatare de mâna a doua, de acum 6 ani,
şi nici măcar n-a fost în cameră.
- N-am fost în cameră când s-a născut fiul meu,
dar sunt foarte sigur că Mimi e implicată.
Ştii, dacă o putem găsi pe infirmieră,
şi ea confirmă povestea ...
- Atunci ce ? Mergem la Harding ?
Dacă chiar a muşamalizat asta, nu ne putem duce la el.
- Pe unde aţi fost ?
V-am ordonat să vă duceţi la Booker.
Blackstone mi-a spus că n-aţi apărut.
- Da, despre asta, d-le ... - Am făcut o întoarcere greşită.
Pe aici drumurile nu sunt semnalizate ca lumea,
deci, a fost vina mea.
- Mergem acasă.
Booker şi-a schimbat mărturia.
A fost de acord să facă o declaraţie publică
la staţia TV locală, în câteva ore.
În schimb, nu vor fi acuzaţii.
- Ce ?
- Am avut o discuţie, şi am ajuns la o înţelegere.
Şi mi-am cerut scuze.
Sincer, cred că asta şi-a dorit de la bun început.
- Şi va apărea la TV ?
- Amândoi vom apărea.
Să facem lumină în toată treaba asta,
care seamănă cu naraţiunea lui Orson Welles.
Numele jocului este "controlează naraţiunea".
Credeam că voi doi aţi învăţat asta până acum.
- Asta n-are niciun sens.
- Sunt veşti minunate, d-le. - Da, sunt, căpitane.
Trebuie să sărbătorim. Mă gândeam la scotch.
Mai e puţin timp până să mergem la staţia TV.
"Da, generale. Sună bine."
- Cred că aveam treburi mai ...
- Da, generale, sună bine.
- Ne vedem în biroul meu, în 10 minute.
Schimbă-ţi puţin atitudinea, profesore.
Nu desfac o sticlă bună,
dacă te văd cu faţa aia acră.
"Enola Gay" ...
era staţionată lângă Roswell.
Pariez că nu ştiai asta, profesore.
509-a escadrilă de bombardiere.
Am aranjat ca să fie dusă la
Smithsonian după terminarea serviciului.
Istorie ca asta trebuie prezervată.
- Peste 70.000 de japonezi au murit la Hiroshima.
Istoria aceea n-ar trebui şi ea prezervată ?
- Eram în război, profesore.
Mult mai mulţi ar fi murit,
americani şi japonezi, dacă nu am fi ales această cale
ca să-l terminăm.
În acest caz,
sunt sigur că a fost o decizie foarte grea de luat.
- A fost singura cale de a proteja lumea de haos.
Şi e nevoie de un anumit fel de om care să facă asta ...
genul de om care ştie unde e trasă linia
care separă inimaginabilul de necesar ...
genul de om care are o treabă de făcut,
pe care o face.
Aşa se fac eroii.
Pentru acei oameni.
Pentru oameni ca noi.
- Ştiu că sunt decizii grele de luat, generale, dar de asemenea ...
recunosc modul în care unii oameni
consideră lipsa de umanitate necesară.
În ochii mei, aceştia nu sunt eroi.
Sunt nişte laşi.
- Mai lasă scotch-ul, Doc.
- Ai spus că sunt un laş ?
- Da, cred că da.
- În regulă, hai să te ... - Vezi, în adâncul sufletului tău,
exact asta eşti, generale.
O ştii, şi nu vei face nimic
pentru a încerca să schimbi asta, aşa că, spune-mi ceva.
Între noi doi fie vorba,
cât de mult poţi pretinde că crezi în ceva
care ştii că nu e adevărat ?
Trebuie să urinez.
- Uite un om care nu se descurcă cu băutura.
D-le, permiteţi să văd dacă e bine.
- Da.
Şi ...
Spune-i profesorului Hynek că asta e ultima lui seară
ca membru al proiectului Blue Book.
Cred că m-am săturat de ticălosul ăla.
- D-le, da, d-le.
Ce dracu' a fost asta ?
Realizezi ce ai făcut ?
- Haide. Nu avem mult timp.
- Stai aşa. Nu eşti beat.
- Da. Sub acoperire, îţi aminteşti ?
Niciodată nu va suspecta ceva,
şi noi ne facem treaba.
- Te-ai gândit că numindu-l laş,
a fost o metodă bună de a ne scoate din cameră ?
- Da.
- Mi-a spus să-ţi comunic că eşti concediat.
- Înseamnă că nu mai am nimic de pierdut.
Deschide-o. - Doc.
Uite, nu încerca să mă convingi să renunţ, ok ?
Am văzut prea multe,
şi trebuie să-i dăm de capăt.
- Mai devreme, am rezolvat cu paza.
voiam să aştept până terminăm,
dar tu ai ales varianta dramatică.
- Deci, crezi varianta lui Duncan ?
- Cred în găsirea adevărului.
Şi avem o înţelegere.
Eu nu-mi retrag cuvântul.
Mă uit după registrul din '47.
Tu ia o carte de telefon.
Vom căuta în maşină.
Câte mai sunt ?
- Patru.
- Nu cred că vom avea timp, Doc.
Harding trebuie să apară la TV, în două ore.
- Următorul e aproape.
Scrie aici că a ţinut locul cuiva, în acea noapte.
Adresa ei este ...
- Ce e ? - Infirmiera asta ...
prenumele ei ...
e diferit în cartea de telefon.
- Rahat. - Da.
Mai avem aproape 1 km pe aici.
- Imaginează-ţi.
- Se pare că cineva vrea să plece.
- Am ajuns chiar la timp.
- Judy.
- Scuze pentru sperietură, domnişoară.
Ăsta e numele tău ? Judy ?
- Da. Cine sunteţi ?
- Eu sunt căpitanul Michael Quinn.
Acesta e dr. Allen Hynek.
Suntem de la proiectul Blue Book. Forţele Aeriene ale Statelor Unite.
- Poate putem vorbi înăuntru.
- Tocmai voiam să plec, te rog, să-ţi muţi maşina.
- E despre soţul tău.
- Nu am un soţ.
- E amuzant pentru că şi el zice că nu-i căsătorit.
În evidenţa militară apare numele tău de fată,
dar în cartea de telefon ... cel de femeie casătorită.
Booker, nu e aşa ?
- Stai puţin.
E Ok. Suntem prieteni.
- Stai, unde te duci ?
Hei.
- Dă-mi aia înapoi !
- Doar ce ai atacat un căpitan al Forţele Aeriene.
- Oh, Doamne !
- Sunt reali.
- Căpitane.
- Cum a pus mâna pa acel film ?
- Căpitane. - Doc, Doc.
Asta nu e doar proprietate guvernamentală strict secretă.
Asta e ... Îţi dai seama în ce
fel de necazuri te-ai băgat acum ?
Să furi un material sensibil ca ăsta ?
Asta e mai rău decât cazul Rosenberg.
- Căpitane. - E doar ...
- Asta e piesa finală.
Unde te duceai cu filmul când te-am oprit ?
La staţia TV ? Da ?
Asta a vrut Duncan tot timpul, asta a plănuit.
- Despre ce vorbeşti ?
- El a spus adevărul de prima oară.
Vrea răzbunare.
Şi avea s-o obţină, arătând asta lui Harding ...
în direct la TV.
Arătând-o lumii întregi.
- E adevărat ?
Staţia,
trebuie să fie pregătită pentru aşa ceva.
- Înseamnă că şi ei sunt băgaţi în asta.
- Ce aveţi de gând să faceţi cu el ?
Cu filmul ? - Ce, ce ?
Dovada dinamică a vieţii dracului de extraterestre ?
Nu ştiu.
Ce ar fi să-mi spui
dacă ai nişte bourbon în casă ? Şi vedem după aceea.
- Ai legătura ?
- Da, d-le. E pe linie.
Ce se întâmplă cu oraşul ăsta ? Parcă ar fi porţile Iadului.
- Eşti beat ?
- Jim ...
trebuie să apari în direct la TV în mai puţin de o oră.
Nu poţi strica totul.
- Uite, dacă am reuşit să amerizez cu un avion pe Guadalcanal
în timpul războiului,
cum dracu' să nu pot da un interviu de 10 minute,
în direct la TV, după câteva pahare.
- Am sunat la staţie.
Se transmite în toată ţara.
Doar voiam să mă asigur că eşti ok.
Asta e tot. - Tu ...
Cu plăcere.
- Departmentul de Stat a sunat.
Asta a ajuns pe radarul lor.
Dacă o zbârceşti, Blue Book dispare.
Împreună cu tine.
- Uite ...
Am rezolvat-o ultima oară, nu ?
Nu e aşa ?
- Da, aşa e.
Da, aşa este, Jim.
- Da.
Da, am rezolvat.
- Şi acum ce facem ?
- Chiar acum ea rămâne aici până găsim o soluţie.
- Sunt arestată ? - Ce faci ... pleci ?
- Stai cu ea.
- Dacă nu sunt sub arest,
nu mă poţi forţa să stau aici.
- A fi sub arest ar fi ca o vacanţă pentru tine acum.
Crede-mă, rămâi aici.
- Nu.
Ce ai de gând să faci cu asta ?
- Asta e propritatea Forţelor Aeriene.
- Şi ce, ai de gând s-o arăţi lui Harding ?
Serios ? După tot ce-am văzut ?
Uite, ştii ce am văzut,
şi ce înseamnă asta pentru restul lumii ?
- Doc, haide, nu fă asta. Dă-mi filmul.
Haide.
Ok, înţeleg.
Ştii, nu vreau să ai necazuri
sau să ajungi într-o postură delicată.
Mai bea un pahar.
Hai să mai bem amândoi un pahar ?
- Scuze. - Ok.
- Generale. - Unde ai plecat, căpitane ?
Unde e profesorul ?
- D-le, trebuie să vă vorbesc.
În privat. E urgent.
- D-le, trebuie să mergem.
- Nu va dura mult. Scuză-ne.
Dacă încerci să mă convingi să nu-l concediez ...
- Chiar a fost un balon de spionaj care a căzut în '47 ?
- Oh, Doamne !
- Pentru că în seara asta am văzut dovezi care contrazic asta.
- Căpitane, n-am chef ...
Ce e asta ?
- Asta e ...
Trebuie s-o vedeţi, d-le ...
dacă n-aţi făcut-o deja.
Şi, aş putea adăuga, legat de ce se află acolo,
va trebui să fiu informat la cele mai înalte niveluri.
- Asta e o glumă ?
- Generale ? - Vin acum.
Ce dracu' e asta, căpitane ?
Ştii ceva ?
Când mă întorc, noi doi vom sta de vorbă.
Să mergem.
- Cât de departe ai ajuns ?
- Până la capăt.
Ştii, chiar am crezut,
că la sfârşitul zilei, ne apărăm spatele reciproc.
- Ai luat o decizie pe negândite.
- Deci, când e vorba de ceva serios,
tu faci ce-i mai bine pentru tine,
nu pentru noi.
- Unde e Judy ?
Doc ...
Undfe e Judy ?
- Se duce la staţia TV.
Şi filmul ?
- N-a fost niciodată al nostru.
Nu vreau să fiu eu acela responsabil
pentru ascunderea celei mai mari ...
- Telefonul nu funcţionează.
Nu pot prinde staţia TV.
- Nu vei ajunge la timp.
- Nu dacă o iau pe drumurile principale.
Nu voi face asta.
Ce faci ? - Vin cu tine.
- Nu. - Ba da.
- Nu.
La dracu' !
- Generale, îmi pare bine să vă văd, d-le.
- Plăcerea e de partea mea. Mulţumesc foarte mult.
Unde facem asta ? - Pe aici, d-le.
Acum ne pregătim.
Puteţi să-l aranjaţi pe general, vă rog ?
Pe aici, băieţi.
Cum eşti ?
- Bine. Mulţumesc, d-le. - Mulţumesc.
- Ea a ajuns deja ?
- Nu, dar mai avem timp.
Pe aici, domnilor.
Pe aici.
Nu, nu.
E ca şi cum ai folosi rujul pe un porc.
- Căpitane.
Michael.
- Cel mai bine ar fi să nu vorbeşti acum.
- Îmi pare rău.
- Cred că asta îmi va folosi la Curtea Marţială.
- Dacă acest film se difuzează, totul se schimbă.
- În bine sau în rău ?
N-ai idee.
Nu ştii ce se va întâmpla.
Dar cineva va încasa lovitura.
Ghici la cine se vor uita.
- Da, ai dreptate. Nu ştiu.
Şi dacă vor da vina pe tine,
voi susţine că n-ai avut nicio legătură.
- Oh, dar am avut. Chiar aşa a fost.
- Da, imaginează-ţi asta.
Imaginează-ţi o lume în care adevărul
este asociat cu numele tău.
- Nu există un singur adevăr, Doc.
Nicăieri.
Exact cum s-a întâmplat aici, acum 6 ani.
Nimeni nu va şti cu adevărat ce s-a întâmplat.
Şi ştii de ce ?
Pentru că lumea nu este pregătită
să afle despre extratereştri.
- Asta e camera dvs. Vă puteţi uita direct la ea.
Duncan, aceea e a ta.
Nu e nevoie să vorbiţi tare.
Microfoanele sunt foarte sensibile.
- Mulţumesc mult. Anunţă-mă când e cazul.
Dacă vrei să te mai uiţi pe ce vei spune ?
- Da. Mersi.
- Nu-i problemă dacă uiţi nişte cuvinte.
Voi avea eu grijă de direcţia discuţiei.
- 30 secunde, băieţi.
- Hei.
Nu fi nervos.
- Uite camioneta ei.
- Hei.
Nu vom mai avea vreodată şansa asta.
- Un om trebuie să ştie unde e trasă linia,
care separă inimaginabilul de necesar.
- Zece secunde.
Nouă ...
opt ...
şapte ...
şase ...
5 ...
- Bună seara.
Sunt generalul James Harding
de la Forţele Aeriene ale Statelor Unite,
şi suntem în direct de aici din Roswell, New Mexico.
Vreau să vă vorbesc despre un zvon
care a tot circulat pe aici ...
despre o misterioasă prăbuşire
în deşertul din New Mexico.
Cu ocazia asta vreau să spun americanilor,
că totul a fost doar o farsă.
Şi farsorul este cu noi aici, în această seară.
Duncan, povesteşte oamenilor buni
despre scamatoria pe care ai făcut-o.
- Scamatoria ... da, să vorbim despre ea.
Acum 6 ani, acest om, generalul Harding,
a venit în casa mea,
şi ne-a ameninţat cu moartea pe mine şi pe logodnica mea,
dacă nu minţim în legătură cu ceea ce am văzut.
Astăzi mi-a mai dat un cec ca să fie sigur
că păstrez tăcerea.
Asta este semnătura ta, nu, generale ?
- De ce ai face aşa ceva ?
- Dar nu voi păstra tăcerea.
Nu şi de acum încolo.
Dă-i drumul, Fred.
- Ticălosule. Ce ai de gând să faci ?
- Cum o să muşamalizezi asta,
acum că a văzut-o o lume întreagă ?
- Cum ai făcut rost de asta ?
Cum ai făcut rost ... Mai suntem în direct
Opreşte-l. Opreşte acel film.
Întoarce camerele.
Întoarce-le !
N-ai idee ce ai făcut,
ticălosule.
- Este ok, generale !
E ok !
- Profesore ?
- Nimeni din afara acestei camere nu a văzut ceva.
Am umblat ... la tabloul de distribuţie
înainte să fie emis semnalul.
Filmul acela e un fals, d-le.
- Nimeni nu intră sau iese, s-a înţeles ?
Toată lumea va fi interogată.
Adună-i.
- Tu ...
Ai supraexpus negativul ca să scapi de detalii,
dar a rămas tiparul luminilor din acest platou.
Şi e un tipar foarte distinctiv.
Se vede foarte bine în film.
De asemenea şi ceasul acesta.
Acest film a fost făcut aici ...
de Duncan, soţia sa, Judy,
cu ajutorul managerului staţiei,
şi cu câţiva actori.
S-a terminat, Duncan.
Poţi fi sincer acum.
- Judy a fost acolo atunci.
Tot ce a fost în film ea a văzut pe viu.
Este în continuare adevărul. - Duceţi-l înapoi la bază.
- Asta nu schimbă nimic.
Tu în continuare muşamalizezi existenţa vieţii extraterestre.
- Acum ! Scoateţi-l de aici !
- Da, d-le. - N-o atinge.
- Nu poţi face asta ! Duncan ! - Este adevărul ! I-ai văzut !
Sunt reali ! Adevărul trebuie să iasă la iveală !
O ştii ! I-ai văzut !
- Cum de ţi-ai dat seama ?
- Căpitanul Quinn a făcut legătura.
El a condus foarte repede pentru a ajunge aici cu mine şi să oprim asta,
deci, meritul e al său.
- Mulţumesc. - Cu plăcere, d-le.
Tiparul luminilor ?
- Mă mir că nu ţi-ai dat şi tu seama.
- Doar tu puteai vedea asta, Doc.
- Duncan, Judy, Connors ... mulţi oameni
au avut multă bătaie de cap pentru a-l vedea pe Harding ruinat.
- Ştiu la ce te referi.
- La ce mă refer ?
- De ce n-ai lăsat să fie difuzat filmul ?
Fals sau nu, ar fi atras multă atenţie,
presa ...
mai devreme sau mai târziu, adevărul ar fi ieşit la iveală.
- Nu poţi expune adevărul folosind o minciună.
Dacă facem asta, devenim mai răi decât Harding.
- Mi-ai acceptat invitaţia.
- Credeam că îndeplinesc ordinele, căpitane.
Ştii, de obicei nu mă mişc aşa de repede.
- Ei bine ...
Eu ţi-am arătat unde se află cheia de rezervă.
- Pot să ...
pun o întrebare serioasă ?
- Categoric nu.
Allen, eşti acasă.
- Sunt acasă.
- Vino aici.
- De unde ştiai că am nevoie de asta ?
- Cum s-a rezolvat până la urmă ?
- Aşadar, trebuie să recunosc.
Calitatea a fost impresionantă.
Jim, ceea ce ai văzut în '47 ...
- E ceea ce sovieticii au vrut ca noi să vedem, ştiu asta.
- Au vrut să ne panicăm. N-am făcut-o.
- Dar ce am găsit în acea navă ...
- A fost lucrătura bolnavă a lui dr. Mengele.
Ceea ce a făcut cu trupurile acelor copii,
i-a desfigurat, i-a făcut să arate
neuman, a fost de neconceput.
Jim ... Nu te-ai lăsat păcălit atunci.
N-o fă acum.
- Bineînţeles că nu.
- Voi avea grijă de film.
- Îl pui în seif alături de celelalte ?
- Sigur. Poate că în 10 ani le arătăm publicului.
Le dăm maselor ceva la care să se gândească, nu ?